Tekster: Henrik H. Jensen
I dette, vort 20. århundrede har alle nationer på et tidspunkt -
- været inddraget i en konflikt. Undertrykkerne og de undertrykte.
Krigens folk. En tragisk anklage mod Civilisationen.
En æra, hvor mange søgte nye veje for at få øget indflydelse og magt.
Fyldt med storhedsdrømme sluttede Italien sig i 1911 -
- til jagten på nyt territorium. Libyen ved Middelhavet er målet
Man gik i land i Tripoli...
... Bengasi, Zwara, Sert, Derna og Tobruk.
Lokalbefolkningen gjorde modstand på flere fronter mod fjenden.
Men krigen endte i dødvande.
I 1922 skete der dramatiske forandringer i Italien.
Mussolinis diktatur æra var hermed indledt.
Konflikten i Libyen blev optrappet, fascisterne satte tropper ind -
- mod den voksende tilstand blandt befolkningen.
Vi vil oversvømme jorden! Og siden bringe fascismens fane...
...til stjernerne.
Personerne i filmen er ægte -
- og hændelserne bygger på historiske kendsgerninger.
Det bliver ved og ved... Jeg forstår det ikke.
Vi har besejret beduinerne. Hvorfor hænger vi dem så stadig?
Hvorfor sætte flere topper ind, når sejren er i hus?
Generalerne kan skrive to rapporter. En, som redegør -
- for deres ærefulde sejre, og en som beskriver... deres nederlag.
Det her kan ikke fortsætte. Jeg forbyder det!
Her...!
Dette grønne...
Dette frodige grønne...
...er jeres belønning. Resten er brunt papir.
Der skal en dristig person til at rulle det sammen.
Graziani.
Følg med.
Tyve år...
Tyve år har vi forspildt på denne krig.
Jeg har sendt fem guvernører til Libyen... på fem år.
Nej!
Fascismens militære logik må ikke bringes i fare!
Hvad er vi egentlig? En ny æras bajonetter.
Hvad slås vi imod? Ørkenstammer, spøgelser.
Indfang deres leder. Revolutionen skal knuses.
- Hvad hedder han? - Omar Mukhtar.
- Hvad? - Omar Mukhtar.
Omar Mukhtar?
General...
Disse kolonisatorer, disse bønder fra Syden...
Vi kunne lige så godt have indlogeret dem på et hotel. Noget er helt galt.
Jeg vil ikke lade en håndfuld beduiner hæmme udviklingen -
- for 40 millioner italienere.
De må ordne Libyen, General.
- Deres navn skræmmer dem. - Duce, når jeg knuser oprøret...
...gør jeg det med en ren soldater samvittighed.
- Hvad var Mukhtars civile arbejde? - Han var lærer.
Jeg var også lærer. De skulle nødig ende som Deres fem forgængere.
De blev som bekendt undervist af ham.
Jeg er en handlingens mand. Rejs til Libyen.
Og general...
Jeg vil have Mukhtar. Bestik ham, eller bræk halsen på ham!
I Guds navn, den barmhjertige, den Gud som har gjort Koranen kendt.
Han skabte mennesket og satte solen og månen i kredsløb.
- Han skabte himmelhvælvet... - Stop der!
Hvorfor begynder hvert kapitel i Koranen med...
..."Gud, den barmhjertige"? - Fordi et af Guds mange navne...
...er Barmhjertighed. - Det er rigtigt.
Og hvordan viser Gud barmhjertighed?
- Han har lært folket at tale. - Det er rigtigt.
Der var også noget andet i det, vi læste op...
- Ved I, hvad det var? - Det var...
Jeg giver jer et vink. Hvad var det?
- Ligevægt. - Netop. Ligevægt.
Hvorfor skabte Gud denne ligevægt?
Sæt dig tilbage!
Hvorfor skabte Gud ligevægten?
Jo, for uden den ville alting falde til jorden.
Vis mig, hvad I har skrevet.
Alting faldt alligevel til jorden.
Hvad venter du på?
Giv bakken til din far.
Hvor er Sidi Omar?
- Bu-Matari, lad høre... - En ny guvernør.
Nu igen? De dukker op en efter en... som løver.
- Og forsvinder som gamle geder. - Hvem er det denne gang?
Graziani. Slagteren fra Fezzan.
- Det måtte jo komme. - Det betyder en ny offensiv.
Min far sagde altid: "Slag, som ikke brækker ryggen..."
"...styrker den".
Graziani vil få at se, hvad vores rygrad er lavet af.
Det påstås, at Graziani elsker blod.
Jeg vil helst ikke tro på det, men jeg gør det alligevel.
- Hvornår ventes han? - De pynter op i Bengasi.
Mine damer og herrer: Hans Excellence General Graziani!
Hans kongelige højhed Prins Amadeo, Hertug af Aosta!
Benito Mussolini længe leve!
Tak, mine herrer. I damernes nærværelse skal vi nok koble af.
Lad dansen fortsætte.
Hr. general...
Oberst Sarsani.
Signore Tomelli.
Diodiece, her i Bengasi?
Solen gør os andre mørkere, men dig blegere.
Jeg kom for at snakke med ham.
En drink først.
Hvis bare Europa vidste hvad vi lavede, ja selv Italien.
Her i Libyen tager vi billeder af alting.
Vi er kun et knips væk.
Du må ikke fortælle mig for meget.
At vi ikke overholder Geneve Konventionen.
Oberts, stop!
- Oberst Diodiece. - Nå, ja. Diodiece.
De kan blive ven med en beduin ved at give ham hånden.
Det betyder, vi andre må kvæle dem for at opnå fred.
Sir, der er 5,000 hjemløse beduiner uden for mit fort.
Jeg kan ikke brødføde dem. De er svære at holde i skak...
- Og jeg har brug for... - De har brug for følgende:
Lidt mere bestemthed.
Hvem er den mand?
Sharif el Gariani. Ham har vi gavn af.
Han er en gammel ven af Omar Mukhtar.
- Har vi gavn af ham? - Ja.
Kom med ham.
De kan stole på ham.
General Graziani, lad mig præsentere Sharif el Gariani.
- De kender altså Omar Mukhtar? - Jeg har kendt ham.
- Hvordan får vi ham til at give op? - Det ved jeg ikke.
Selv som dreng var han stædig, Men hvis jeg kan hjælpe...
- ...stiller jeg mig til rådighed. - Vi kan være yderst gavmilde.
Løjtnant Cinieri. En vigtig besked til Dem.
Kan det ikke vente? De forstyrrer mine gæster.
Flaminius mistede Trasimenus pga. pligtforsømmelse.
Hvad skal det betyde? Endnu en forspildt manøvre?
- Hvor mange døde italienere? - 20 døde og 50 sårede, sir.
- De lod ham undslippe igen? - Ja, men Han blev set.
- Hvordan kan I være sikre på det? - De fik kun et glimt af ham.
- Men det var Mukhtar. - Skal jeg dekorere dem...
...for at have "set" Mukhtar?
Han kan være hvor som helst!
Tomelli, tag en stor styrke og glem alt om Mukhtars udseende.
Fanden ta' ham! I skal ramme hans blod og blodomløb!
Den revolution, som findes inden i hver eneste beduin!
Mukhtars mænd skiftes til at slås. De rider med ham i tre måneder -
- og er derefter hjemme i tre måneder. Tomelli, giv dem ingen ro.
Ismail! Hjælp din bror...!
Skjul kvinderne!
Gen mændene sammen!
De tre længst væk...
...og... og... De to der.
Og...og...og...
Ja, minsandten! Den unge sjover der!
I er hermed indkaldt. I stedet for tre måneder med Mukhtar -
- skal I udføre nyttigt arbejde i et år, for at undgå problemer.
Brænd Mukhtars andel. Brænd halvdelen af alt!
Skudskade, sir.
Du blev skudt, mens du kæmpede med Mukhtar?
hvad vil du sige til dit forsvar?
hvad vil du sige?
Nå, så det mener du?
Det er din egen skyld. Henret ham.
Nej, ikke derovre. Her.
- De andre skal se det. - I Guds navn!
Giv ham tid til at bede.
Pas på, hvad du siger. Nu er du advaret.
Hamid!
Mordere!
Aisha! Aisha...!
Aisha!
Tilbage til lejren!
- Mor, jeg må gøre noget. - Stakkels Aisha...
Hun glemte sit slør!
Åh, Gud!
- Jeg må gøre noget! - Min Hamid...
De brændte hans træ.
Jeg overværede det. Min bror og Aisha! Og nu min far!
Jeg tager hen til Sidi Omar.
Du er for ung. Det er ikke din tur endnu.
Jeg blev gammel nok i dag, mor.
Han er væk. Jeg har brug for dig her.
De skal igennem her.
Det skal finde sted derude.
Derude.
Man kan jo ikke engang skjule en øgle derude!
Sidi Omar!
Vi er klar, sir.
Kontroller den anden side.
- Nu har vi dem! - Lad os dræbe nogle af dem.
Afgang!
Det virkede!
Opstigning!
De flygter! Sømmet i bund!
Det er en fælde! Vi må advare Tomelli!
- Hørte I det? - Det må være Løjtnant Sandrini.
- hvad fanden laver han? - Det er måske advarselsskud, sir.
Stands!
- Centurioni, kan De se noget? - Nej. Intet som helst.
De undslipper! Vi havde dem i vore hænder.
Følg efter dem!
- Se de maskiner! - Sidi Omar?
- Vi dræber ikke fanger! - De dræber jo os!
De er ikke vore læremestre.
Han er jo kun en dreng.
Værsgo. Hils din General og sig, det ikke hører hjemme her.
Min mand?
Jeg tog hans bog med.
Han vendte dem aldrig ryggen.
Kom her!
- Hvad hedder du? - Ali.
Den tilhører dig. Det er din bog.
Bed din mor opbevare den for dig.
Lad ham ikke se dig græde. En dag fortsætter de kampen.
Børnene skal huske os som stærke og tillidsfulde.
De må ikke se os modløse.
Gå nu ind i teltet. Ali, nu ser vi på lejren.
Der er han jo.
Det her er min ven Ali!
Bu-Matari har også en lille dreng. I Kufra, langt ude i ørkenen.
Han savner ham. Arbejdet kalder.
Til Kairo...
Forsigtig.
Vil du ligne mig? Hvordan ser jeg så ud?
Giv mig brillerne. Ellers kan jeg ikke læse. Gå ud og sørg for -
- at de arbejder.
Jævnet med jorden. En Løjtnant og en opklaringsvogn.
De sørgelige rester af styrken. Jeg kom ikke til Libyen -
- for at blive overfaldet af banditter.
Signor Tomelli var en af vore dygtigste officerer.
Den unge mand reddede vores ære. Han tog fanen med hjem.
- De gav os den frivilligt. - De vil få en hædersmedalje.
Jeg har aldrig mistet et flag i hele min karriere.
Jeg gentager: Vi slås ikke kun mod Mukhtar og hans mænd.
Vi slås mod en hel befolkning. Rom vil kræve mig til ansvar.
Derfor vil jeg nu iværksætte det første af tre tiltag -
- som skal knuse oprøret i kolonien. Det er såre enkelt.
- Jeg agter at samle beduinerne. - Samle dem?
Anbringe dem i lejre, indtil situationen er afklaret.
Det er ikke synd for dem. De er selv ude om det.
Vi fylder deres brønde op, afbrænder marker og træer.
Vi udsletter deres land. Og hvis de ikke kan bo der -
- må de jo tage af sted. - Og hvis vi møder modstand?
Så eksekveres den romerske straf: Henrettelse.
Det vil være naivt og tro vi kan vinde denne krig med venlighed.
For det kan vi ikke.
Vi kan være grundige.
At placere en halv million mennesker bag pigtråd -
- vil være en kolossal opgave.
Men vi vil gøre det.
- Nogen spørgsmål? - General.
Beduinerne vil dø i bure?
Det noget sludder deres Højhed. Og ikke et spørgsmål.
Vil vi ikke komme til at skabe flere oprørere.
Mine herrer. Hvis vi skal banke noget fornuft ind i Beduinerne.
Må vi først lade blodet flyde.
Vend jer om!
Da I er oprørere og rebeller, vil I nu blive henrettet!
En, to, tre -
- fem, seks, syv -
- ni, ti.
De har taget dem alle sammen.
Hvem kan udkæmpe sådan en krig? Ikke mod hære, men mod -
- uskyldige mennesker! Mennesker vil dø i lejrene -
- uden at have gjort noget forkert.
Eller er det vores skyld? Er det noget, vi har valgt?
Se, hvad de har gjort!
"Han skabte himmelhvælvet og ligevægt i alle ting".
Det er Sidi Omar!
Det er godt at se dig igen.
Nej! Det ender i en massakre.
Grib chancen og flygt. Tag med Ismail. Tænk ikke på mig.
Af sted med dig!
Ali...!
Sæt dig op bag mig!
- Rid tilbage og hent knægten! - Han ved, hesten ikke kan bære to.
Skynd dig!
Du er altså den modige unge mand, som reddede Mukhtar fra mig.
Hvorfor gjorde du det? Du er jo ung.
Du har hele livet foran dig.
Fortæl. Vil du gerne leve?
- Jeg ønsker, han skal leve. - Du kan blive en dygtig soldat.
- Vil du slutte dig til os? - Prinsen er barskere end mig.
Før ham ud. Giv ham hvad han ønsker. Frugt, honning, hvad som helst.
I må ikke gøre ham fortræd. Hæng ham så... ved daggry.
General, bekymrer det Dem ikke, at vi faktisk skaber historie her?
Selv om det kun bliver til en mindre overskrift i Rom.
Det er mig så ligegyldigt. En dag i Roms bevidsthed er vigtigere -
- end en generation i Libyen.
Hvad nu, hvis vi bliver glemt i Rom men husket i Libyen?
Det skal De ikke tænke på. Det er os, som skriver historie.
- Libyen er vores tornekrone. - Nonsens.
Libyen er en karriere.
Se på det.
Det er ens overalt. Vi kan ikke forfølge dem i ørkenen.
Jeg vil begive mig til Kufra. Herfra -
- og hertil.
- Det er ligetil, ikke sandt? - Nej.
Det er jo bare en øde ørken. Vind og sand.
Der møder De ikke megen modstand.
- Hvad vil De opnå med det? - Hæder til Rom.
En udvidelse af imperiet. Vi begrænser revolutionen til bjerget.
Mit navn, og en ny side i militærhistorien.
Ørkenen er ikke så øde endda.
Jeg har en overraskelse til Dem. Kom ind!
Diodiece... så kom turen til dig. Tag plads.
Manden, som kan opnå fred med et håndtryk.
Gør det nu. Ræk hånden tværs over ørkenen.
Du skal indlede fredsforhandlinger med Hans Excellence.
Med Omar Mukhtar.
- Det er lettere sagt end gjort. - Ja, men det er vel muligt?
hvad er betingelserne for at få en samtale med Omar Mukhtar?
Der er ingen. Hele Libyen er under debat.
Vi forhandler med åbent sind.
Han har bekæmpet os i 20 år. Han kender os som fjenden.
- Han ved alt om vore løfter. - 20 år er for længe.
Han har undgået hængning i 20 år, men fortsætter alligevel.
Han går næppe så højt op i, om vi har holdt løfter eller ej.
Hvornår skal jeg sætte mig ned og forhandle med ham?
Du er for ivrig. Når du taler med Omar Mukhtar -
- skal det ske i diktat tempo. Du skal teste ham.
- Godt. Så tester jeg ham. - Mange tak.
Tak, fordi du kom med så kort varsel.
Tak.
- Så er det afgjort. - Diodiece er ikke den rette.
Han tilbyder det, Mukhtar ikke kan tage imod. Og Mukhtar kræver det -
- han ikke kan give. Det får mig at tro -
- De ønsker, forsøget skal mislykkes.
Nu er De urimelig. Selvfølgelig ønsker jeg fred.
Men nogle gange ligner freden en sejr, ikke sandt?
Han giver mig ikke fred, men tid. Og det har jeg brug for.
Nå, ser han sådan ud? Vi er de første, som får ham at se.
Den gamle løve.
- Oberst Diodiece? - Ja, sir.
Værsgo.
Den side, tak.
Oberst Barillo, militærguvernør i Merj.
Regeringsrepræsentant Lobitto. Han kommer direkte fra Rom -
- for at rådgive og hjælpe os.
I har inviteret os til en snak, og nu er vi her altså.
Deres Excellence, det er mit inderlige ønske -
- at italienere og arabere skal kunne forene deres interesser.
Jeg forestiller mig en fremtid med fælles mål.
En udveksling af indsigt og færdigheder.
Vores civilisation og jeres kultur. En forening af kræfter.
Jeg vil have observatører fra Tunesien og Ægypten -
- til at bevidne en evt. pagt. - for min skyld gerne.
Udelukket. Han vil have beduinerne anerkendt internationalt -
- men de udgør ingen selvstændig stat. De er vore undersåtter.
Tvisten angår kun italienere. Vi tillader ikke indblanding udefra.
Hvorfor fordrejer I tingene? Vi er ikke italienere.
Vi er født i vores eget land ifølge Guds vilje.
- Vi er ikke som jer. - Der foreligger intet på skrift nu.
Men vi har skrevet noget...
- Vi kræver vores muslimske skoler. - Naturligvis.
Frihed til uddannelse. Skolerne vil blive åbnet igen.
Vi kræver national beskyttelse. Et nationalparlament.
Det er Roms afdeling. Det skal ikke ske i dette telt.
I valgte det jo selv! Ingen vilkår, ingen begrænsninger.
- Alt på bordet, i dette telt. - Vi vil notere jeres anmodning -
- om et parlament. - Noter det ordentligt.
De konfiskerede landområder skal leveres tilbage.
"Konfiskeret" er måske ikke det rigtige ord.
"Landområder, reserveret til bosættelse og landbrug".
- Områder, som skal udvikles. - Af italienere, ja.
I kan ikke forhindre det! Om 20 eller 40 år vil dette land -
- vende tilbage til folket. Hvorfor tror I, vi bekæmper jer?
De nye bosættelser vil skabe arbejde.
Så længe I tager vores land, er vi nødt til at bekrige jer.
- Nødt til? - Ja.
Ifølge religiøse talsmænd tillader Koranen ikke -
- at I fører en krig, I ikke kan vinde.
Tolker I nu også vores religion? Vi har pligt til at forsvare os -
- mod dem, som har fordrevet os fra vore hjem!
- Måske skulle vi udsætte mødet? - Vi har ikke travlt.
- Hvorfor trækker I tiden ud? - Deres Excellence...
Vi vil fremføre jeres krav til Rom.
Vi fremlægger deres svar og vores forslag ved det næste møde.
Vi er i det mindste enige om, at blodsudgydelserne må høre op.
En italiensk opfindelse. De første, som brugte fly i kamp.
De første, som brugte kampvogne i ørkenen.
Det vil blive husket, mine herrer.
Vi behøvede tid. Det fik vi så. Og nu kan vi diskutere fred -
- med veltalenhed!
"1. Omar Mukhtars mænd hører under italienske officerer".
Fortsæt.
"2. Den italienske stat betaler løn til disse mænd".
Fortsæt.
"Staten forbeholder sig ret til at afstraffe kriminelle".
"Omar Mukhtar må ikke beskytte sådanne personer".
- De tre betingelser er vanærende. - Total kapitulation. Uacceptabelt.
"Den italienske stat udbetaler Omar Mukhtar en pension" -
- "på 50.000 lire om måneden og stiller bolig til rådighed".
har jeg været så dygtig -
- at jeg fortjener 50.000 lire? I bestikker mig...
- Det er en fornærmelse. - Deres Excellence...
Det var mit forslag. Tro mig, jeg vil ikke bestikke Dem.
Jeg ville bare give Dem en retfærdig pensionsordning.
Mens mit folk sidder i fangelejre? Hvor er generalen, som bomber -
- brænder og hænger folk? - Når vi er enige om betingelserne -
- vil General Graziani møde Dem. - Jeg vil ikke møde ham.
Jeg vil helst se hans hæl. Hvorfor landsætter Han soldater?
Styrer han mod den sidste oase? 6.000 tønder vand...
Han er på vej til -
- Kufra.
I har aldrig ønsket fred. I ønskede blot at vinde tid.
- Vi opsøger Graziani. - Accepterer I ikke betingelserne -
- resulterer det i en blodig krig! - Jeg kender den magt -
- som I truer os med. Vi har bekæmpet jer i 20 år.
Med Guds hjælp bliver vi ved til den bitre ende.
Jeg vidste det.
Stakkels fjolser. De tror, de kan nedkæmpe en moderne hær.
Vær hilset!
Det er Kufra. Ingen tvivl om det. Der er flere tusinde soldater.
Og kampvogne... på vej mod Kufra.
Graziani gør noget, ingen har gjort før: Sender tanks ud i ørkenen.
Men tiden er på vor side. Mens Graziani kører sydpå mod Kufra -
- angriber vi fra nord. Vi driver ham tilbage.
- Vi må slå til fra Kufra. - Nogle gange bør man undgå at dø.
Det, vi har mistet, får vi aldrig tilbage.
Jeg ved, din familie er der, men forsvarer vi Kufra, dør vi.
Jeg går nu.
Ja. Gå du blot.
- Er I klar til at beskyde dem? - Ja, sir.
- Godt. Giv dem hele armen! - Løjtnant Sandrini, giv ild!
Giv ild!
Af sted med jer.
Kommandosoldater.
Allah akbah.
Giv dem alt, hvad vi har!
Brug det tunge skyts.
Mordere!
- hvad laver De? - Parerer Sarsanis ordre.
Ingen retræte. Vi kæmper og dør her.
Giv ild!
Mine herrer, det her er Kufra.
Giv agt!
Indtagelsen af Kufra har skadet os meget.
Vi er afskåret fra Syden.
Den eneste måde at skaffe militært udstyr -
- er via grænsen til Ægypten.
Vi har desperat behov for forsyninger, mad...
- Tre italienske vogne på vej! - Hvor mange?
Tre vogne. De har hvide flag på.
Lad dem komme herind.
Vi snakker færdigt senere.
Sharif el Gariani...
- Vi måtte bruge italienske biler. - Er de bekvemme at køre i?
- Vi vil tale med dig alene. - Det, vi har at sige -
- kan ikke siges offentligt. - Så skal I ikke sige det til mig.
Omar, hvorfor kapitulerer du ikke? Det er jo fornemme betingelser.
- Mohammad Rida giver frit lejde. - Frit lejde? Hvorhen?
- Til Ægypten. - Så jeg kan skjule mig hos hans bror?
Du er landets eneste tilbageblevne senussi. Og se på dig selv.
Se ham engang.
- Mit folk har kæmpet. - for jeres egne privilegier.
- Hvor står I nu? - Omar Mukhtar...
- Italienerne forsikrede os... - Tag tilbage til dem.
- De regerer jo landet. - Nej. De tager det om dagen -
- vi tager det tilbage om natten. - Du er helt alene.
Afskåret fra resten af landet, isoleret fra omverdenen.
I Folkenes Forbund har de intet at skulle have sagt.
Og hvis de tager ordet, hører ingen efter.
Vi kæmper ikke i FF. Vi kæmper og slås her, på denne jord.
Du kan ikke vinde krigen. Dit blod mod deres stål?
Hver mand har to dage. Sin egen og børnenes.
Dine børn sulter. De dør i koncentrationslejrene.
- Fordi du insisterer på at slås. - Ja, de er krigens gidsler.
Men de forråder mig ikke. Ingen har bedt mig kapitulere.
for hvis jeg overgiver mig, forråder jeg dem.
Vi voksede op sammen, Omar. for 70 år siden var vi knægte.
Ja, det husker jeg. Nu er vi vokset fra hinanden.
De er måske din sidste chance for at opnå en ærefuld fred.
De stjal vort land, ødelægger vore hjem og dræber uskyldige.
Kalder du det fred? Den fred skal ikke fordærve mig.
- Vi må hellere gå nu. - God idé.
Så gå.
- Mabrouka? - Herovre.
Du lever...!
- Ja. Med Sidi Omar. - Jeg har bedt for dig.
Vis Ismail tasken, når du ser ham. Han gav mig den.
Min dreng!
Min lille dreng.
Var han... en modig dreng?
- Kommer du tilbage? - Ja.
Men der går nok noget tid.
Gå nu. Gå!
Giv agt!
- Rejs dig op! Gå udenfor. - Drengen er syg!
Det er hende, jeg vil have.
Du er anklaget for at have hjulpet rebellerne i bjergene.
Tilstår du denne forbrydelse?
Du erkender altså din skyld?
I vil alle blive hængt -
- indtil I er døde.
Da De har sølvmedaljen, skal De afgive henrettelsesordren.
Nej!
Hvadbehager? Gør Deres pligt, Løjtnant.
Jeg gik ikke ind i hæren for at hænge kvinder, sir.
Jeg forstår. Manipulo! Løjtnant Sandrini, De er anholdt.
Tak, gode Gud, for livet, Du har skænket os.
Hvad skal jeg stille op med Dem? De nægtede at adlyde ordre.
Det er meget alvorligt. Når officererne får -
- dårlig samvittighed, ved man aldrig, hvor det ender.
Jeg er rede til at blive stillet for en krigsret, sir.
Såh? Jeg vil ikke miste en helt, som jeg selv har skabt.
De får ikke den fornøjelse at blive stillet for retten.
De skal adlyde, ikke tvivle. Jeg vil ikke diskutere det!
Statens behov overgår individets. Krav, som overgår -
- individets intelligens. Ikke sandt?
- Jo, sir. - Meld Dem hos Sarsani.
De får lov at dø i tjenesten.
Læs våbnene op!
Salem, du ordner kampvognene, jeg sprænger benzinen i luften.
Den gamle mand har bjergene, og han bruger dem.
Sidste nat beviste det.
Efter denne bjergkæde er en bjergterrasse som fortæller os -
- at vi ikke kan bruge vores tanks. Men det passer ikke.
Det bliver vanskeligt. Det vil være afgørende.
Vi kontrollere disse områder her, det er almindelige landeveje.
Brug dem.
- Sir. - Efterretninger.
Hvis jeg planlægger det, så udfører du det -
- især hvis jeg kan placere dig på bjergterrassen uden du bliver skudt.
Jeg vil skubbe Mukhtar ud herfra, med gas, fly. Ikke med panser.
Når han har forpligtet sig 30 km. mod vest ad denne vej.
Vil jeg rykke mine kampvogne frem.
Det vil efterlade dem med munden åben.
Lad os skylle dem ud!
Gassen vil nå os snart.
Vi må højere op.
Søg højere op! Skynd jer alle sammen.
Vi er fanget.
Det er femte dag i træk!
Han laver en stor offensiv for bjergene.
Han bruger kun hans artilleri.
Hans kampvogne er ubrugelige i bjergene.
De virker kun ved jævnt terræn.
Ja, men han trængte os herhen. Hvad betyder det?
Han vil have kontrol med bjerg vejene.
Og hvad er der dér?
Broen! Ved Wadi el Kuf.
Det er hvad han vil have.
Mine herrer, nu har vi ham. Først tager vi broen.
Panser bagved, artilleri foran. Så er det ude med ham.
Det undrer mig, at Mukhtar ikke har forsøgt at blokere broen.
Han er kriger af natur. Han gik ikke på militærakademiet.
Nu er tiden inde. Vi sætter lokkemaden ud.
Avanti.
- Kontroller broen. - Sergent, kontroller broen!
- Der er fri bane! - Kontroller den næste bro.
Han er forsigtig. Han afslører intet.
- Der er lokkemaden. - Vi burde have sprængt broen.
- Nej. - Opklaringsvognene skal standses.
Giv tegn!
Se der.
Se musene. De kan aldrig modstå osten.
Forbered artilleri ild.
Spræng dem i luften!
Sæt hovedstyrken ind.
Han har spillet ud.
Se der!
Baghold!
Nu!
Han er skrap. Han er meget skrap.
Oldingen kan sit kram.
ROM 1930
Min kære General... Min kære, kære General.
Jeg håber, jeg får en del af æren, eftersom jeg valgte Dem.
- Jeg håber, at jeg kan... - De kan få, hvad De ønsker.
Krigen foregår nu i bjergene. Fjenden er gået i dækning -
- så vi må trække dem ud> en efter en...
- Duce, jeg ved ikke, om... - Jeg ved det.
De har problemer... med folkene i bjergene.
Fjenden er nærmest usynlig, men Han angriber konstant.
De bevæger sig uden kontinuitet og har ingen faste stillinger.
Men jeg er ikke rådvild. Jeg har en radikal løsning.
En ny Hadrians mur, men...
Hadrian lukkede barbarerne ude, jeg vil spærre dem inde.
Duce, jeg foreslår, at vi indhegner Libyen.
Et pigtrådshegn gennem ørkenen. Fra Middelhavet -
- til dette sandhav. Jeg afskærer fjendens forsyningslinjer -
- og hans flugt tilbage til Ægypten. - Duce!
Mange tusinde km. med pigtråd. Vi aner ikke, hvad det koster.
Husk, at det var Hadrians mur, som holdt briterne stangen.
Giv agt!
Tons vis af materialer. 4000 mand.
6 måneder og jobbet er klaret.
Dit gamle fjols!
Du kigger ikke engang på roms vision som selv Tassado's ville være stolt af.
Vi fangede et stort bytte.
De prøvede at forcere pigtråden.
Det var så det. Nu har han kun en tynd strøm fra fangelejrene.
Og den afbryder vi.
Om 10 år vil hele Europa være fascistisk.
I modsætning til vores fjender til lands, vand og luften -
- vil vore mænd skrive sig selv ind i historie bøgerne.
Vi har erobret et nyt Romerrige med vores blod.
Vi vil befrugte det med vores arbejde. Og vi vil forsvare det for altid.
- Hvor mange kugler har du? - Tolv.
Om ikke så længe har vi kun sten tilbage at slås med.
- Hvor længe kan vi holde ud? - Til dommedag.
Vi har ikke fået forsyninger længe. Vi kæmper mod pigtråd.
Pigtråden vinder, når den flår vores kampånd i stykker. Først da.
Pigtråden skader os og slynger sig omkring halsen.
Men Gud og ikke Graziani, afgør vores skæbne.
Hvad er pigtråd sammenlignet med Guds vilje?
De har otte millioner bajonetter. Vi har kun en.
Og vi har venner og allierede som kæmper med os.
Så det nok!
Vi vil tage verden med storm.
Og så... Vil vi lade fascismens fane vaje stolt..
Tak.
Det er ikke pga. kulden. Det er støvet.
Du har kæmpet i 22 år nu, det er stadig det samme støv.
Hvorfor får du dig ikke noget søvn.
Jeg får det bedre af at sidde op.
Vi kan sove ved lejren.
Tilbage! Søg dækning!
Rid væk! Vi holder dem stangen.
Selvmord. De bandt deres ben sammen, så de ikke kunne flygte.
Spred jer!
Nej! Nej!
Bed ikke om nåde, knægt.
Du blev pågrebet kampberedt
Du der... skyd ham! Der er flere folk derinde.
Du fangede ham. Skyd ham!
Idiot! Skyd ham, sagde jeg!
Hvor er han?
Nå?
Ja. Jeg bekræfter hans identitet. Det er Omar Mukhtar.
- Det smerter mig at se ham sådan. - Hvordan kan De sige det?
Han har ledet rebellerne mod os i 20 år.
Vi bør behandle Omar Mukhtar med værdighed og respekt.
Respekt? De skulle have pisket ham hele vejen hertil.
Kaptajn, tænk over, hvad De siger.
Sir...
Kan jeg gøre noget for Dem?
Jeg vil gerne have lidt vand, så jeg kan begynde min bøn.
- Og kæderne? - Det er udelukket.
- Han vil bare bede. - Jeg er for gammel -
- til at klatre over mure og slås.
- Fjern kæderne i en time. - Det er på Deres ansvar!
Ja.
Hent noget vand.
Tak.
De behøver ikke takke mig.
Omar Mukhtar.
Jeg har ventet længe på at møde Dem.
Nu er det Deres tur til at vente.
Jeg har et spørgsmål... Hvorfor holdt De ud så længe?
Troede De, at De kunne fordrive os fra Libyen?
Vi bekæmpede jer. Det var tilstrækkeligt.
- Men I ødelagde jo jeres land. - Det sørgede I for.
Tænk, hvis nogen invaderede jeres land!
Har De tænkt over effekten? Baghold, mord om natten.
Bedrag om dagen, trusler mod bønderne.
Det er vore bønder. I har intet at gøre i Libyen.
I har ikke ret til kvæget. I har ikke ret til noget som helst.
Italien har lige så store rettigheder som alle andre.
England har Ægypten. Frankrig har Tunesien og Algeriet -
- og Spanien har Marokko. Vi har været her i flere hundrede år.
Skulle jeg retfærdiggøre, at I fratager mig alt?
Intet land har ret til at besætte et andet.
Vi er vendt tilbage. Det kan ingen bestride.
Se på denne mønt.
Den stammer fra Cæsar og er præget i Libyen.
Der er også græske, tyrkiske og fønikiske mønter...
...rundt omkring i Libyen. Begravet i vores sand.
Nå, ja, jeg glemmer helt, at De er nærsynet.
Det er Deres briller, ikke? De havnede hos mig som et varsel.
Mine briller. Vi er begge jeres krigsfanger.
Jeg går ikke op i småting. Værsgo.
Den har en interessant fortid. Men den er ikke meget værd i dag.
Jeres penge er, som jeres ære, ikke varig.
Men vi må respektere hinandens fortid. Vi har en historie.
Videnskab, matematik, medicin. I jeres mørke middelalder -
- underviste vi den øvrige verden.
Hvor hurtigt vil De kunne overtale Deres mænd til at kapitulere?
Vi kapitulerer aldrig.
Vi sejrer, eller dør. Og dermed er det ikke forbi.
I må slås med de kommende generationer...
hvad angår mig... jeg vil overleve min bøddel.
Hvorfor skulle jeg hænge Dem?
En pensionsordning er mere praktisk. Hænger jeg Dem, risikerer jeg -
- at efterlade en åben grav. De ville egne Dem som martyr.
Kun Gud afgør, hvad der skal ske med mig.
- Generer kæderne? - De er generende kendsgerninger.
Værsgo at tage plads.
Tak.
Jeg havde håbet, at vi to...
...uforsonlige fjender kunne sætte os ned efter pågribelsen...
...og diskutere som Cæsar... - Jeg kan ikke give jer hans sejre.
Jeg har jagtet Dem så længe. Vi kender hinanden bedre nu.
Kan vi ikke enes om at arbejde for freden?
I dag skal jeg altså samarbejde med Dem?
Hvorfor beder De mig ikke benåde Dem? Måske gør jeg det.
Hvad kræver De til gengæld? At jeg samarbejder?
Nej.
Det er for sent at købslå, Mukhtar! Alt for sent!
Jeg har ikke bedt Dem skåne mig. De skal ikke kunne sige til verden...
...at jeg bad for mit liv. - Nej. Det agter jeg heller ikke.
Jeg vil ikke lyve for Dem.
De er en modig mand.
Jeg håber, De er lige så modig i morgen.
Jeres retfærdigheds reb har altid dinglet foran mig, General.
Fotografer ham. Mine fjender skal registreres.
Underret dommeren om, at han skal hænges i sit folks nærværelse.
Omar Mukhtar, De er anklaget for at gøre åbent oprør...
...mod Deres lands retmæssige regering.
Hvor gammel er De?
73 år.
Er De leder af oprørsstyrkerne i Libyen?
Ja.
Har De deltaget i angreb mod italienske soldater?
Ja.
Hvor længe har De gjort det?
- I 20 år. - Hvor mange angreb?
Jeg husker ikke antallet.
Har De beordret tortur og mord på italienske krigsfanger?
Nej. Aldrig!
De blev pågrebet i kampberedt tilstand!
Ja.
Jeg er italiensk soldat.
På slagmarken skulle jeg være hans fjende.
Men her er jeg udpeget til at forsvare ham.
De er en gammel mand. Ældre end alle os andre herinde.
Jeg skal ikke plage Dem med alt for mange spørgsmål.
Har De nogensinde underkastet Dem Italiens autoritet?
Nej.
Har De taget imod penge eller andre former for støtte...
...som en betingelse for god opførsel?
Nej, det har jeg ikke gjort. Aldrig nogensinde.
Omar Mukhtar har aldrig kapituleret, eller modtaget økonomisk støtte -
- og han har aldrig accepteret vores ret til at regere kolonien.
Han kan derfor ikke stilles for retten som en rebel.
Da vi pågreb Omar Mukhtar, efter 20 års bitre kampe -
- er vi moralsk forpligtede til at betragte ham som krigsfange!
Ro i retten!
Kaptajn Lontano, De skulle forsvare rebellen mod en forræderianklage.
De har overtrådt Deres bemyndigelse.
Omar Mukhtar, jeg dømmer Dem hermed til offentlig hængning.
I byen Soluch klokken 11 i morgen den 16. september 1931.
År 9 i den fascistiske tidsalder.
Vi kommer fra Gud, og til Gud vender vi tilbage.
Giv agt!
"I Tripoli-Cyrenaika regeringens navn eksekverer vi denne straf" -
- "ifølge militærtribunalet i Bengasi, den 15. september 1931".
Omar Mukhtar, De er fundet skyldig i højforræderi -
- og i at have gjort oprør mod den italienske regering.
Dommen, offentlig hængning, vil nu blive eksekveret.
Tak, Gud, fordi jeg skal dø for mine fjenders hånd.
Vi kapitulerer aldrig. Vi vinder eller dør.
I må slås med kommende generationer.
Jeg overlever min bøddel.
Efter Mussolinis fald blev General Graziani stillet for retten -
- og fængslet. Han døde i 1955.